A teď se, děti, pohodlně usaďte.
A já začnu.
Tento příběh začal před mnoha tisíci lety...
...ale stalo se to během pouhých sedmi dnů.
Tenkrát totiž...
...žádná z věcí, kterou dnes vidíme...
...slunce, měsíc, hvězdy, země...
...živočichové ani rostliny ještě vůbec nebyla.
Existoval pouze Bůh...
...a tak jedině On je mohl vytvořit.
A to také udělal.
Simpson. To byl ale charakter.
Zajímalo by mě, co se s ním stalo.
Myslím, že je mrtvý, stejně jako ostatní.
Ach, to byly dny.
Pane Tuttle, vaše vlasy.
Ano?
Dobrý den, madam, přišli jsme kvůli...
Ó, ano, samozřejmě.
Pojďte dál.
Nečekala jsem vás tak brzy.
Vy jste...
Já jsem Bertha Millsová, madam.
A to je Edmund Tuttle.
Těší mě, madam.
Vy budete zahradník.
Přesně tak. Zahradník.
A tato mladá dáma se jmenuje Lýdie.
Máte už nějaké zkušenosti?
Nenechte se plést tou mladou tváří, madam.
Je starší, než vypadá.
Umíš žehlit?
No tak... nestyď se.
Ona mluvit nemůže, madam.
Ta chudinka je němá.
Ale práci, tu zastane.
Za to vám můžu ručit.
Dobrá.
Ta holka, co tu byla předtím, stejně mluvila až moc.
Pojďte za mnou. Paní Millsová, vy a ta dívka...
...budete spát v podkroví nahoře.
- A vy, pane... - Tuttle, madam.
Vy můžete spát v zadním přístřešku.
Jak vidíte, úklid byl poněkud zanedbán...
...protože služebnictvo zmizelo už asi před týdnem.
Chcete říct, že prostě zmizeli?
Vypařili se.
Žádná zpráva, nic. Dokonce si ani nevyzvedli mzdu.
Prostě... opustili nás.
To je teda zvláštní.
Brzy zjistíte, že tento dům...
...není tak úplně ideální domov.
Proto jsem v inzerátu v novinách zdůrazňovala...
...že potřebuji čestné a pracovité lidi.
Jsme určitě ti nejpoctivější a nejpracovitější.
Mám pravdu, pane Tuttle?
Ó, ano, jsme velice poctiví.
A taky velice pracovití.
Kuchyň.
Já snídám v 8:00...
...děti v 9:00.
Oběd se podává ve 1:00 a večeře v 7:30.
A váš muž?
Můj muž odešel do války...
...před rokem a půl.
Od konce války o něm nemám žádné zprávy.
Která z vás umí vařit?
Je mi to líto, madam.
Která z vás umí vařit?
Sledujte mě pozorně.
V tomto domě se nesmějí otevřít žádné dveře...
...dříve než ty předchozí budou zavřeny.
Je důležité, abyste si to zapamatovali.
Není to tak lehké, jak se zdá.
Máme 15 různých klíčů pro všech těch 50 dveří.
Záleží na tom, ve které části domu zrovna jste.
Paní Millsová, ode dneška...
...se budete o ty klíče starat.
Ano, madam.
Hala.
Ten starý klavír tady byl, už když jsme se sem nastěhovali.
Nechte prosím děti, aby po něm dupaly.
Způsobuje mi to migrénu.
Ticho je věc, na které si v tomto domě velice zakládáme.
Proto tady nenajdete ani telefon ani rádio...
...ani nic podobného, co by dělalo hluk.
A taky tady nemáme elektřinu.
Během války ji Němci zrušili...
...takže jsme se naučili žít bez ní. Pokračujme tedy.
Nemusíte nám ukazovat celý dům, madam.
Ano!
Ano, musím.
Většinou se tu budete špatně orientovat.
Je často těžké poznat...
...kde je stůl, kde židle, dveře, kredenc...
...nebo některé z mých dětí, kteří si hrají na schovávanou.
Co tím chcete říct, madam?
Asi bych vám měla ukázat moje děti.
Pane Tuttle, můžete teď jít do zahrady.
Nářadí je v kůlně.
Ano, paní.
Vy dvě zatáhněte závěsy.
Všechny.
Pojďte.
Vzbudím je. Počkejte tady.
Za žádnou cenu nerozhrnujte závěsy.
Děti, vstávejte.
A teď pojďte.
Zavřete oči a držte se.
Požehnáno budiž světlo...
...a Ježíš, ke kterému se modlím.
Požehnána budiž panenská čistota...
...ve kterou bezmezně věřím.
Ježíši, Marie bez poskvrny...
...ochraňuj nás, než ty dny přejdou.
Ještě jsou rozespalé.
Takové krásné děti.
No tak... co řeknete?
Dobrý den.
Dobrý den, děti.
Jmenuji se paní Millsová...
...ale jestli chcete, tak mi říkejte Berto.
A jak se jmenujete vy?
- Anna. - Nicholas.
Anna and Nicholas. Taková pěkná jména.
Ty jsi naše nová chůva?
Ano, děti. Jsem vaše nová chůva.
Měli by se nasnídat.
Lýdie, běž do kuchyně a zavři všechny okenice.
Žádný doktor pro ně ještě nenašel lék.
Na co?
Na příznaky jejich nemoci.
Děti mají velice těžkou alergii na světlo.
Jsou na něj citlivé a nesmí být nikdy vystaveny...
...světlu silnějšímu, než je toto.
Jinak se během několika minut...
...osypou a naskáčou jim puchýře...
...a začnou se dusit.
Může to vést i k smrti.
Proboha.
Já nechci tu topinku.
A proč ne?
Chutná divně.
Předtím chutnala líp.
Protože předtím ji dělal někdo jiný.
Kdy se všichni vrátí?
Už se nevrátí.
Jako táta.
Táta se určitě vrátí.
Paní Millsová, náš tatínek bojuje ve Francii.
Je to světová válka.
To vím, ale on je ve Francii.
Tak dost, vy mluvkové. Dojezte.
Ty nás taky opustíš?
Samozřejmě, že ne!
Proč bych vás měla opustit?
Ti druzí taky říkali, že ne...
...ale udělali to a pak se to stalo.
Buď zticha!
Co máš na mysli, Anno? Co se stalo?
Maminka... zešílela.
- Nic se nestalo. - Ano, stalo.
- Ne, nestalo! - Ano, stalo!
Buďte zticha.
O co tu jde? Chci, aby tady za minutu...
...byly prázdné talíře. Je to jasné?
Paní Millsová, šla byste na chvíli ven?
Chtěla bych vám něco říct.
Ano, madam.
Pošťák chodí obvykle ve středu.
Ale teď jsem otevřela schránku...
...a zjistila, že tento týden nepřišel.
Asi nevím, kam tím míříte, madam.
Tento dopis měl být doručen...
...do novin před pěti dny.
Je to inzerát, ve kterém hledám služebnictvo.
Nebyl tudíž nikdy publikován.
Mohla byste mi tedy vysvětlit, proč jste přišli?
Ano, rozumím.
Chtěla jsem vám to říct, madam...
...když jste nám otevírala.
Pravda je taková, že jsme šli...
...jenom náhodou okolo.
Velký dům, jako je tento...
...vždycky potřebuje někoho, kdo se v něm vyzná.
Vy už jste někdy sloužili v domě jako je tento?
Asi to pro vás bude překvapivé, madam, ale...
...my jsme vlastně pracovali tady.
Tady?
Už to je pár let.
Pokud dovolíte, madam, dokonce bych řekla...
...že to byla nejlepší léta mého života.
Proto jsme sem přišli. Tento dům...
...pro nás hodně znamená.
Asi bych vám měla ukázat naše doporučení, madam.
Ne, ne, ne. Není třeba.
Takže říkáte, že tento dům dobře znáte?
Jak své boty.
Chci říct, že se tady za ta léta nic nezměnilo...
...všechno je na svém místě.
Jediná věc, která tu už není, je světlo.
Ale tím se změnilo všechno.
Je to tu proto nesnadné.
Někdo by mohl říct i nesnesitelné.
Jediná možnost, jak to tu vydržet, je zachovat si chladnou hlavu.
To ano, madam.
Nemám ráda fantazírování...
...a divné nápady. Víte, co mám na mysli?
Myslím, že ano, madam.
Moje děti někdy mívají divné nápady.
Ale nesmíte jim přikládat žádnou váhu.
Děti jsou děti.
Ano, samozřejmě, madam.
Dobrá. Můžete zůstat.
Děkuji vám mnohokrát, madam.
Stalo se to.
Římský panovník se je pokoušel přimět...
...změnit názor potom...
...změnit názor. Tečka.
- Potom... - Hmm.
...nařídil, aby je zbili.
Ale Justus a Pastor se nebáli oběti...
...a ukázali, že jsou připraveni pro Krista i zemřít.
Když to panovník viděl...
...rozhněval se...
...a nařídil jim useknout hlavy.
Co ti připadá tak směšné?
No...
No co?
Ti byli fakt hloupí.
Proč?
Protože řekli, že věří jenom v Ježíše...
...a pak je za to popravili.
A co bys udělala ty, zřekla se Krista?
No... ano.
Vnitřně bych v něj věřila...
...ale Římanům bych to neřekla.
Ty bys to udělal taky, Nicholasi?
Aha.
Takže byste lhali v tom, že se zříkáte Krista.
Zachránili byste si svoje životy, to je pravda.
Ale co by bylo potom?
Kdy?
V dalším životě.
V tom, který nás čeká po smrti.
Kam byste se dostali?
Kam, Nicholasi?
Do Limba.
Co je to Limbus, Anno?
Jedno ze čtyř částí pekla.
Které to jsou?
Já, já, já! Já!
Ne. Ať to řekne on. Které to jsou?
Je to peklo, kde se dostanou zatracení...
...pak je tam Očistec...
Ano.
A Abrahámova náruč pro spravedlivé...
...a Limbus, kde jsou děti.
V samotném středu Země.
A tam je velké, velké horko.
Tam se dostanou děti, které lžou.
Ale nejdou tam jenom na několik dnů.
To ne.
Ne, jsou zatraceni. Navždy.
Přemýšlejte o tom.
Zkuste si představit konec věčnosti.
Zavřete oči.
Zavřete oči a zkuste si to představit.
Navždy.
Bolest... navždy.
Dostávám závrať.
Už chápete...
...proč Justus a Pastor mluvili pravdu?
Dobře.
Otevřete si čítanku na šestou kapitolu.
Můžeme si hrát?
Teď určitě ne.
Prvně si přečtete tu kapitolu...
...pak se ji naučíte nazpaměť.
Celou?
Ještě nějaké poznámky...
...a žádné hraní dneska nebude.
Vlastně byste se mohli učit odděleně.
- Ne, ne, ne! - Ano, ano, ano!
Ale my se budeme bát, když budeme sami!
Bát? Jako byste v tomto domě nikdy nebydleli.
Co když uvidíme ducha?
Zase ti tvoje sestra vykládala nějaké nesmysly?
Já jsem mu nic neříkala!
Pokud uvidíte ducha, řeknete mu "Ahoj"...
...a budete se učit dál.
- Pojď do haly. - Proč já?
Protože jsem řekla! Tak jdeme.
Vezmi si knížku.
Nicholasi, chci, aby ses tu lekci...
...do hodiny naučil.
- Mami... - Co je?
Dej mi pusu.
Anno, počkej venku.
Víš, že nemůžu.
Támhle.
Paní Millsová, zatáhněte všechny závěsy.
Moje dcera tudy bude procházet.
Ano, madam.
Tak, Anno.
Zlato...
Maminka s tebou nemůže být pořád, víš?
Musíš se naučit postarat o sebe sám.
Kde máš růženec?
Když se budeš bát...
...stiskni ho, jak nejvíc umíš...
...říkej Otčenáš a strach zmizí.
- Nezmizí. - Ano, zmizí. Opravdu.
Copak nechápeš, že když to uděláš...
tak bude Pán s tebou?
Nemusíš se ničeho bát.
Domov a rodina.
Všichni žijeme ve svém domově s rodinou.
Rodina se obvykle skládá z rodičů...
...dětí a jejich prarodičů.
Musíme poslouchat...
...a být milí k ostatním členům rodiny...
...a nikdy se nesmíme hádat nebo prát...
...se svými bratry a sestrami.
Máte nějaké děti?
Ne.
Pan Tuttle a Lýdie jsou všechno, co mám...
...a oni mají zase mě.
Už se tak narodila?
Prosím, madam?
Ta dívka. Už se narodila němá?
Ne.
Už jsem to dokončila, madam.
Když dovolíte, půjdu se podívat...
...jestli pan Tuttle nepotřebuje pomoc.
Nicholasi!
Nicholasi, už jdu!
- Nicholasi? - Co se děje?
Proč pláčeš?
Já nepláču. Já čtu.
Ale vždyť jsem slyšela... Anna!
Anno!
Anno?
Ještě jsem se to nenaučila, mami.
- Jsi v pořádku? - Ano.
- Proč jsi plakala? - Já jsem neplakala.
Vždyť jsem tě před chvílí slyšela.
Nemusíš se za to stydět, zlato.
Nebrečela jsem.
Kdybych brečela, tak ti to řeknu.
Opravdu. Takže jsem měla halucinace?
Ne. To byl ten kluk.
Jaký kluk?
Viktor.
Kdo je to Viktor?
Ten kluk, co tady před chvílí byl.
Řekla jsem mu, aby mě nechal se učit...
...ale on pořád brečel.
Myslím, že je to rozmazlený spratek.
Říkal, že bychom měli odejít z domu.
Opravdu, teď? A proč plakal?
Protože se mu tady nelíbí...
...ale musí tady bydlet. Jeho otec je klavírista.
- Jeho otec je klavírista? - Ano.
Už jsem mu říkala, že nesmí hrát na klavír.
Nesmí to, že, mami?
Takže ty jsi mluvila i s jeho otcem?
Ne, jenom s Viktorem.
Jeho otec je s ostatními v hale.
Teď jsem byla v hale. Nikdo tam není.
Museli jít nahoru. Prohlížejí si dům.
Tak to by stačilo, Anno!
A teď mi řekni, proč jsi brečela.
To byl Viktor!
- Tak kde je teď? - Šel pryč tamtudy!
Mohla bys mi vysvětlit, jak se může malý kluk...
...dostat do místnosti a ven, když je zamčená?
Myslím, že jsem to řekla dost jasně.
Žádné dveře se nesmějí...
...otevírat dřív, než ty předchozí budou zavřeny.
Je to tak těžké pochopit?
Tento dům je jako loď.
Se světlem se musí zacházet jako s vodou...
...když se otevírají a zavírají dveře.
V sázce je život mých dětí!
Ale, madam...
Nehádejte se se mnou! Buďte zticha!
Kdo z vás byl v místonsti poslední?
Lýdie?
Ona nemá klíče. Už jsem vám to říkala.
Pak teda vy.
Ale já jsem byla celou dobu v hale.
A pak jsem šla do zahrady.
Sama jste mě viděla.
Doufám, že tím nechcete říct, že jsem to byla já?!
Myslíte, že bych opomenula takovou věc...
...a ohrozila tak život své vlastní dcery?
U stolu se nečte.
Opravdu?
A kdo to mámě řekne? Ty?
Nebo snad ty?
Opravdu jsi viděla toho kluka?
Ano. Říkají mu Viktor.
Je to duch?
Blázníš? Duchové tak nevypadají.
A jak teda vypadají?
Už jsem ti to říkala stokrát.
Mají na sobě bílé prostěradlo a drží řetězy.
- Jak to víš? - Protože jsem je viděla.
Chodí v noci.
Lhářko. Kde?
- Jsi blbá. - Až po tobě.
Nevěřím ti, že jsi ho viděla.
Věř si, čemu chceš.
Ještě budeš škemrat, abychom si s tebou hráli.
Nicholasi!
No? Co?
Dívej.
Proč jsi rozhrnula závěsy?
- To jsem nebyla já. - A kdo teda?
To byl Viktor.
Dělá to celou noc.
Lžeš. Řeknu to mámě.
- Takže já lžu, jo? - Jo.
Viktore, vylez z toho závěsu...
...ať tě může můj hloupej brácha vidět.
Nech mě být.
Takže ty ho nechceš vidět?
Jsi zbabělec.
Zbabělec, zbabělec.
Tak to teda udělám sama.
To by stačilo, Viktore.
Nicholasi. Nicholasi.
Řekni mu, ať ty závěsy nechá na pokoji.
Mě neposlechne.
Nechte toho a běžte pryč z mojí postele... oba.
To je naše postel.
Ne, je moje.
Anno, vím, že jenom měníš hlas.
Buď zticha, ty zbabělče.
Hele, jestli nepřestaneš, tak zavolám mámu...
...a ta tě vyhodí.
Neznáš moji mámu.
A ty neznáš moje rodiče.
Anno, řeknu o tobě mámě.
Neblbni. Copak nevidíš, že to nejsem já?
Viktore, dotkni se ho, ať vidí, že tu opravdu jsi.
Mami! Pomoc!
Pomoc! Pomoc, mami!
Co je? Co je?
Co je to?
Hádala se se mnou a já jsem jí říkal, aby přestala.
Už toho bylo dost. Slyšíš?
Už toho bylo dost!
Já jsem nic nedělala!
A proto ho Hospodin vykázal...
...z rajské zahrady...
...aby obdělával půdu, ze které vzešel.
Takto vyhnal muže...
...a postavil do východní části rajské zahrady...
...anděly a hořící meč.
Ti měli střežit...
...strom života.
Tak. Už jsem skončila.
Výborně.
A teď pros pannu Marii za odpoštění.
Co? To jsme si nedomluvily!
Nic jsme si nedomluvily, mladá dámo.
Dneska máš trest, a proto budeš dělat, jak ti řeknu.
Nemůžeš po mně chtít, abych prosila za odpuštění.
Jak se opovažuješ!
Mami, nemůžu prosit za odpuštění něčeho, co jsem neudělala!
Řekla jsi svému bratrovi, že je v místnosti někdo další!
- Byl tam! - Lžeš!
Nelžu!
Anno...
...pamatuješ na ten příběh o Justovi a Pastorovi?
Děti, kteří nemluví pravdu, skončí v Limbu.
To říkáš ty, ale já jsem včera četla...
že Limbus je jenom pro děti, které nejsou pokřtěné.
A já jsem!
"A Abrahám vzal kus dřeva...
...ze spálené oběti a položil ho na Izáka, svého syna.
A vzal do rukou oheň a nůž...
...a pak šli společně.
A tu se Izák otočil k Abrahámovi, svému otci...
...a řekl: "Otče..."
...a on řekl: "Tady jsem, synu."
Byla jste se podívat na Nicholase?
Ano, madam. Ten malý andílek už usnul.
A co Anna?
Je pořád na schodech?
Ano, madam.
Raději bych ji měla někde na očích...
...ale pak bych neměla dost světla na vyšívání.
Jak dlouho bude ten trest trvat?
Už je to tři dny.
Záleží to na ní.
Musí se naučit překonat svou hrdost...
...a poprosit za odpuštění.
Stejně bylo na čase, aby začala číst Bibli.
Kněz to určitě rád uslyší, madam.
Pokud se někdy uráčí nás navštívit.
Ví moc dobře, že děti nemohou ven.
Včera mi říkal...
...že přijde, jakmile bude moci.
Začínám si připadat jako úplně odříznutá od světa.
A ta mlha to jenom umocňuje.
Nikdy tak dlouho netrvala.
To je pravda, madam.
Dokonce i rackové ztichli.
Anno!
Anno, neslyším tě.
Mimochodem, paní Millsová, už nehodlám snášet ten hluk...
...který dělá Lýdie, když nahoře chodí.
V jednom kuse dupe...
...jako kdyby tam byly tři.
Mohla byste jí laskavě říct, že není potřeba...
...dělat při úklidu takový randál?
Nerada bych zase z toho dostala migrénu.
Řeknu jí, madam.
Děkuji.
Tak teď už to přehnala.
Lýdie! Lýdie!
...na hoře Hospodinově se uvidí.
A Hospodinův posel...
Co se tam nahoře děje?
Nic, mami. Jenom čtu.
- Slyšela jsi to taky? - Co?
A Hospodinův posel...
...zavolal pak z nebe na Abraháma...
...podruhé a řekl:
"Přísahal jsem při sobě", řekl Pán.
Co to bylo?
Nevím.
Anno, řekni mi, kdo dělá ten hluk.
To nemůžu, mami.
Řekni mi to.
Říkala jsem ti, že je někdo v té místnosti...
...a ty jsi mě potrestala.
A teď nevím, co mám říct.
Anno, chci pravdu.
Řekni mi, jestli tam nahoře někdo je.
Tam. Na půdě.
Mami, pouštíš sem světlo.
- Je to žena. - Kdo je to?
Kam šli?
Zrovna tudy prošli. Copak jsi je neviděla?
Kam šli potom?
Támhle, támhle a taky dolů.
Jsou všude. Říkají, že ten dům patří jim.
A taky že nechají strhnout závěsy.
Madam, uklidněte se, prosím.
Nemůžu být klidná!
Celých pět let okupace...
...jsem nedovolila jedinému náckovi, aby vstoupil do tohoto domu...
...a teď tady někdo je a otevírá a zavírá dveře.
Madam, tohle je velmi starý dům.
Parkety praskají a z trubek se ozývají zvuky...
Byly tam hlasy. Vždyť vám to říkám.
Mami, podívej.
Mluvili spolu chlapec a dvě ženy.
Mami, podívej!
Namalovala jsem to včera.
Tady je tatínek, tady je maminka...
...tady je Viktor a to je ta stará žena.
Co znamenají ta čísla?
To znamená, kolikrát jsem je viděla.
Nejvíc jsem potkávala tu starou ženu.
Ó, panebože.
Paní Millsová, zavolejte pana Tuttla.
Musíme okamžitě prohledat celý dům...
...dříve než se setmí.
- Ano, madam. Hned. - Mami!
Ano, zlato. To bude v pořádku.
Nic se ti nestane, když je maminka s tebou.
Mami, ona mě opravdu děsí.
Jako by se na tebe nedívala...
...ale vidí tě.
A chodí pořád okolo a říká: "Pojď se mnou..."
Ne, Anno, nelži mi.
Opravdu, mami. A taky se mě vyptává.
Viktor mi říkal, že je to čarodějnice.
Na co se tě ptá?
Na všechno.
Smrdí ji z pusy.
Musíme odhrnout všechny závěsy.
Aby se nikdo nemohl schovávat v temných koutech.
Ano, madam.
Vy dva prohledáte pravou stranu, já si vezmu levou.
Pak se podíváme nahoru.
Možná, že to jsou duchové...
...kteří v tomto domě kdysi žili.
Neblázni. Už jsem ti to říkala.
Duchové chodí v bílých prostěradlech...
...a nosí řetězy a říkají: "Úúú..."
Anno...
...proč si tak vymýšlíš?
Já si nevymýšlím. Četla jsem to.
Neměla bys věřit všemu...
...co se kde dočteš.
To říká máma taky.
Říká, že všechny ty povídačky o duších jsou nesmysly...
...a pak po nás chce...
...abychom věřili všemu, co je v Bibli.
A ty tomu nevěříš?
Něčemu věřím.
Ale třeba nevěřím...
...že Bůh stvořil zemi za sedm dnů.
A taky nevěřím, že Noe...
...naskládal všechna ta zvířata na jednu loď...
...nebo že Duch svatý je holub.
Ne, tomu taky nevěřím.
Holubi jsou všechno, jen ne svatí.
Kadí nám na okna.
A říkala jsi něco z toho mámě?
Ne.
Madam.
Ano?
Už prohledali všechno, madam.
Nikdo tu není.
Aha.
Paní Millsová.
Ano, madam?
Nevíte, co by to mohlo být?
To je album, madam.
Myslím tohle. Všichni spí.
Podívejte.
Nespí, madam. Jsou mrtví.
Je to kniha mrtvých.
Myslím, že v minulém století...
...bylo ve zvyku fotit mrtvé...
...protože se věřilo, že jejich duše...
...budou dále žít díky jejich snímkům.
Jsou tu dokonce i skupinové fotografie.
A děti!
To je hrozné!
Jak mohli být ti lidé tak pověrčiví?
Žal nad smrtí milovaných...
...může dohnat lidi k různým divným věcem.
Zničte to. Nechci to tu mít.
Ano, madam.
Paní Millsová, je tu zima.
Pojďte blíž k ohni.
Děkuji vám, madam.
Vyprávějte mi o tom, jak jste tu pracovala.
Taky jste se tehdy starala od děti?
Ne, dohlížela jsem nad domácími pracemi.
Bylo tady hodně sluhů?
Okolo patnácti.
Ale nakonec...
...jsme tu zůstali jenom tři.
Proč?
Přestěhovali se do Londýna.
Chodili tu méně a méně...
...je to tu tak daleko.
Takže dům byl stále prázdnější.
Všichni nakonec tento prokletý ostrov opustili.
Moje rodina odjela v létě 1940...
...těsně před napadením.
Potom už jsem o nich neslyšela.
Nezlobím se na ně.
My jsme vlastně odešli taky.
Ačkoliv, víte...
...když někdy opustíte místo...
...zůstane vám to v paměti napořád.
Vždycky jsem měla pocit, jako bych odsud nikdy neodešla.
Proč jste odešli?
Bylo to kvůli tuberkulóze.
Vystěhovali celou oblast.
To tehdy Lýdie oněměla?
Ano, myslím, že ano...
...ale už si na to tolik nepamatuju, madam.
Co se jí stalo?
Přišlo to náhle.
Jednoho dne prostě přestala mluvit.
Ale musí existovat důvod.
Lidé jen tak nepřestanou mluvit.
Takové věci jsou vždycky důsledkem...
...nějakého traumatu.
Něco se jí muselo stát.
Zacházeli s vámi dobře?
Ó, ano, vždycky na nás byli velmi milí.
Zacházeli s námi jako se členy rodiny.
Asi si, madam, půjdu lehnout.
Jinak ráno nevstanu.
Můžete jít.
Já tu ještě zůstanu.
Ano, madam.
Mrzí mě, že jsem na tebe byla zlá.
Můžeš mi odpustit?
Anno.
Mami.
Co je?
Kdy se táta vrátí?
Až skončí válka.
Proč tam vlastně odešel?
Vždyť nám nikdo nic zlého neudělal.
Táta odešel...
Táta odešel, protože byl velmi statečný...
...a protože nechtěl...
...aby mu Němci přikazovali, co má dělat.
Proč?
Charlesi...
...kde jsi?
Paní Millsová!
Co se děje, madam?
Klíče od haly... dejte mi je! Rychle!
- Co se stalo, madam? - Pojďte!
Ó, můj Bože.
Sama jsem to tam prohledávala.
Nikdo tam nebyl.
Vezměte si ty prášky, madam.
Udělají vám dobře.
A najednou jsem měla pocit, že tam je někdo jiný.
A nebyl to člověk.
V tomhle domě něco je.
Něco strašného.
Madam...
Něco, co nemá...
...co nemá pokoj.
Já vím, že tomu nevěříte.
Něvěříte tomu, že?
Nezlobím se na vás.
Taky jsem tomu nevěřila.
Věřím tomu, madam.
Vždycky jsem takovým věcem věřila.
Není lehké je vysvětlit...
...ale stávají se.
Všichni jsme slyšeli vykládat o věcech...
...za hranicemi lidského chápání...
...a já myslím, že někdy se svět mrtvých...
...prolne se světem živých.
Ale to je nesmysl.
Pán by nikdy nedopustil takový zmatek.
Živí a mrtví...
...se setkají pouze na věčnosti.
Tak se to praví v Bibli.
Madam...
...nikdy není na všechno odpověď.
Kam jdete, madam?
Jdu do vesnice za Otcem McGrawem.
Když nepřijde on k nám, půjdu já za ním.
Přivedu ho.
Madam, měla byste počkat, až se umoudří počasí.
Už jsem čekala dost dlouho.
Madam, kněz mi říkal...
Nezajímá mě, co vám říkal!
Chci aby mi to řekl osobně!
Dneska musí přijít!
Ale co mu chcete říct?
Že jsme prohledali každou místnost kousek po kousku...
...a teď je chceme posvětit.
Madam, počkejte prosím.
Je ještě moc brzy.
- Pane Tuttle. - Dobré ráno, madam.
Podívejte se v zahradě po náhrobních kamenech.
Náhrobních kamenech?
Ano. Když můj manžel tento dům kupoval...
...řekli nám, že tady byl malý hřbitov.
Myslím, že to bylo tam mezi těmi stromy.
Nic jsem neviděl.
Podívejte se pořádně. Mohou být zarostlé.
Ano, madam.
Chci vědět, jestli tam byla pohřbena rodina...
...a jestli měli malého chlapce Viktora.
Myslí si, že je dům prokletý.
Myslíte, že bychom ji měli nechat jít?
Nebojte. V té mlze se daleko nedostane.
Ó, ano... mlha.
Mlha, samozřejmě.
A kdy myslíte...
...že bychom jí to měli vysvětlit?
Všechno má svůj čas, pane Tuttle.
Všechno má svůj čas.
Když o tom mluvíme...
Charlesi?
Grace?
Ty ses vrátil. Ty ses vrátil.
Říkali, že už nemám doufat.
Říkali, že jsi asi umřel.
Říkali spoustu věcí.
Děkuji.
Děkuji ti, Bože.
Každou noc jsem se modlila...
...aby mi tě Bůh vrátil.
Aby vrátil dětem jejich otce.
Vrátil zpět...
Ale kde jsi celou tu dobu byl?
Tam... hledal jsem domov.
Tolik ses změnil.
Tak moc.
Někdy krvácím.
Madam...
Paní Millsová...
To je můj manžel.
Ráda vás poznávám, pane.
Je velmi slabý.
Tady.
Chci, abyste připravila horkou koupel a čisté šaty.
A něco k jídlu.
Jistě, madam.
Jak se daří mým malým?
Tati!
Proč ti to tak dlouho trvalo?
Ahoj, Nicholasi.
Říkala jsem to.
Říkala jsem, že se vrátí.
Chovali jste se tu dobře?
Byli jsme velice hodní.
Byli jste hodní i na mámu?
Velice hodní.
Učili jsme se na naše Svaté přijímání.
Tati, zabil jsi někoho?
Á! Už jde!
Zlato, připravili jsme ti oběd.
Půjdeš dolů nebo raději...
Kdy sem táta přijde?
Buď trpělivá, Anno. Tátovi... není dobře.
Říkal, že viděl spoustu mrtvých mužů.
Mami, když lidi umřou ve válce...
...kam se dostanou?
To je otázka.
- Záleží na tom. - Na čem?
Jestli bojují na straně dobra nebo na straně zla.
Tvůj otec, na příklad, bojoval za Anglii...
...na straně dobra.
A jak víš, kdo jsou dobří a kdo špatní?
Dost otázek. Jez.
Ty do války nikdy nepůjdeš.
My nikdy nikam nepůjdeme.
Nic vám neunikne.
Je vám daleko lépe doma s maminkou a tatínkem...
...kteří vás mají moc a moc rádi.
A taky vetřelce.
Nejsou tady žádní vetřelci.
Ale říkala jsi, že byli.
Ne, říkala jsem, že tady žádní vetřelci nejsou.
A už o tom nechci nic slyšet.
- Ale říkala jsi... - Tak dost!
Můžu něco říct?
- Ne! - Proč ne?
Protože nemůžeš!
Anno, přestaň tak oddychovat.
Slyšela jsi. Přestaň.
Přestaň oddychovat.
Tak... a běž do svého pokoje.
Do pokoje. Dnes nedostaneš žádný zákusek.
Neplač, neplač.
No tak už toho nech.
Podívej, jak ošklivý obličej máš, když pláčeš.
- To je mi jedno! - Ale, ale.
Něco ti řeknu.
Viděla jsem je taky.
Ano?
Ano.
Proč to mámě neřekneš? Pak mi možná uvěří.
Jsou věci, které tvoje matka nechce slyšet.
Věří jenom tomu, co ji naučili.
Ale neboj, dříve nebo později...
...je uvidí taky.
A pak se všechno změní.
Jak?
To uvidíš.
Nastane čas velkých překvapení.
A dojde... ke změnám.
Ke změnám?
Pořád se chová, jako by se nic nestalo.
A co její dcera?
Ta není tak tvrdohlavá.
Děti je jednodušší přesvědčit.
Ne, je to matka, kdo nám dělá problémy.
Myslíte, že její manžel něco tuší?
Ne. Myslím, že ten ani neví, kde je.
No podívejme, jakou mám krásnou dceru.
Maminka ušila tyto šaty jenom pro tebe.
Vypadám jako nevěsta.
Ano. Vypadáš.
Měla bych trochu zkrátit rukávy.
- Sundej si je. - Ne.
Ty šaty musí být úplně čisté na tvoje Svaté přijímání.
Slibuju, že je nezašpiním.
Ještě chvilku mi je nech.
Ještě chvilku?
Dobře. Tak za chvilku přijdu.
Neseď na zemi a neopírej se o zeď.
Ne.
Smím prosit, pane?
S radostí.
Charlesi, tak už to dál nejde.
Musíš něco jíst.
Úúúú.
V oblacích...
...nevím, jestli je zamračeno nebo jasno...
...protože mám oči...
...jenom pro tebe, drahý.
Měsíc může být vysoko...
Anno, tak už si svlékni ty šaty.
Anno, slyšíš mě?
Anno?
Říkala jsem, že si nemáš sedat na podlahu.
Ale vždyť je čistá.
To je jedno.
Proč nikdy neuděláš to, co ti řeknu...
Co se děje?
Kde je moje dcera?
Co jsi udělala mojí dceři?
Zbláznila ses? Já jsem tvoje dcera.
Ne! Ty nejsi moje dcera!
Ne! Ne!
Ty nejsi moje dcera! Ne!
Ne!
Madam, slyšela jsem křik.
Chce mě zabít!
Nepřestane, dokud nás nezabije!
Nepřestane!
Uklidni se. Pojď se mnou.
Jsi zlá! Jsi zlá! Zlá!
Zlá!
Jak je jí?
Nemohla jsem ji utišit...
...tak jsem ji nechala s otcem.
Trvala na tom, že s ním chce mluvit.
Co se stalo? Proč jste se hádaly?
To nebyla ona.
Byla to ta stará žena s těma zvláštníma očima.
Napodobovala hlas mé dcery.
Přísahala bych Bohu, že to nebyla moje dcera.
Ó, Bože. Bože, pomoz mi.
Bože, pomoz mi. Co se to se mnou děje?
Nevím, co to se mnou je.
Musíte si odpočinout.
Nemůžete nést celou odpovědnost za tento dům.
Nechejte to na nás.
My víme, co je třeba udělat.
Co tím myslíte?
Co myslíte tím, že víte, co je třeba udělat?
Nic, madam. Jenom jsem navrhovala...
Nic nebudete navrhovat.
Kdo si mysíte, že jste?
Vůbec nemáte ponětí, co je třeba udělat...
...nebo ano?
Co je to?
Prášky na vaši migrénu, madam.
Ty, co berete vždycky.
Nechejte mě prosím o samotě.
Ano, madam.
Pojď, dítě.
Anna mi všechno řekla.
Ráda bych našla vysvětlení, ale nemám ho.
Prvně jsem si myslela, že je v tomto domě někdo jiný.
I když by to měli být duchové.
Já nemluvím o duších.
Mluvím o tom, co se stalo ten den.
Nevím, o čem to mluvíš.
Řekni mi, že to není pravda.
Řekni mi, co se stalo.
Co se stalo?
Nevím, co to na mě tenkrát přišlo.
Sluhové všichni během jedné noci odešli.
Ani neměli odvahu mi to říct do očí.
Věděli, že já nemůžu odejít z domu.
Věděli to.
Anno.
Anno, co se stalo?
Uhodila mě.
Zešílela, stejně jako zešílela ten den.
Pamatuješ si na to?
Ne.
Musíš mi odpustit, Charlesi.
Ne já. Ale děti.
Oni vědí, že je miluju.
Vědí, že bych jim nikdy neublížila.
To bych raději zemřela.
Co chceš dělat?
Zlobíš se na mě?
Vrátil jsem se, abych se rozloučil...
...se svou ženou a s dětmi.
Teď už musím jít.
Kam?
Na frontu.
Ne. Válka už skončila.
Válka ještě neskončila.
O čem to mluvíš?
Nikam nepůjdeš, slyšíš?
Už jednou jsi nás opustil. Nemůžeš odejít!
Proč?
Proč jsi šel do té blbé války...
...která s námi nemá nic společného?
Proč jsi tady nemohl zůstat jako ostatní?
Ostatní se vzdali.
Všichni jsme se vzdali!
Celý ostrov zabrali!
Co jsi čekal?
Co jsi chtěl dokázat tím, že jsi odešel do války?
Tvoje místo je tady s námi.
S tvojí rodinou.
Milovala jsem tě.
To mi stačilo.
Život v této temnotě...
V tomto vězení.
Ale tobě to nestačilo.
Nebyla jsem pro tebe dost dobrá.
Proto jsi odešel.
Nešlo jenom o válku.
Chceš mě opustit, že?
Anno!
Nicholasi!
Co je to? Co...
Ó, můj Bože!
Kde jsou závěsy?
Paní Millsová!
Ukažte se. Ukažte se.
Jsi v pořádku? Jsi v pořádku?
Chci tatínka!
Tatínek je pryč.
To není pravda!
Ano, je.
Je to pravda.
Mám tě rád, mami.
Najdi závěsy.
Kdo to byl?
Kdo to udělal?
Řekni mi to!
Ty víš, co se to tu děje!
Víš to, protože se ti to stalo taky!
Řekni mi to.
Napiš to.
Napiš to! Prosím!
Tím nic nevyřešíte, madam.
I tak neumí psát.
- Kde jsou? - Co?
Ty závěsy!
Závěsy, na kterých závisí život mých dětí!
Někdo vzal závěsy!
Všimla jsem si, madam.
Není třeba, abyste zvyšovala hlas.
Ó, pane Tuttle. Právě jsem vás chtěla zavolat.
Víte, že někdo sebral všechny závěsy?
Závěsy?
Ó, ano.
Proč by někdo sebral všechny závěsy?
Možná, aby se do domu dostalo denní světlo.
Denní světlo. Samozřejmě.
Někdo chce zabít moje děti.
A proč si myslíte, že by je mělo zabít denní světlo?
Blázníte?
Vždyť jsem vám to řekla.
Už jsem vám to řekla!
Děti jsou citlivé na světlo! Světlo je zabije!
Ano, ale to bylo předtím.
Podmínky se mohou zlepšit samy od sebe.
Pokud je nikdy nevystavíte dennímu světlu...
...jak pak zjistíte, jestli se vyléčily?
Moje nevlastní sestra měla problémy s revmatismem...
...v nohách a v zádech.
Pak jednoho krásného dne...
...zmizely.
Jdu teď najít ty závěsy...
...a až mi je pomůžete pověsit...
...opustíte tento dům!
A co váš muž, madam?
Co ten na to všechno říká?
Dejte mi klíče.
Chci vaše klíče a hned!
Vím, co chcete.
Chcete nás zastrašovat.
Chcete nás vypudit, mě a moje děti.
Vždycky jste chtěli zabrat tento dům...
...od prvního dne, co jste sem přišli.
A teď mi dejte ty klíče. Říkam to naposled.
Měla byste se uklidnit, madam.
Dejte mi ty klíče.
Dejte mi je.
A teď odsud zmizte.
Něco vám řeknu, pane Tuttle.
Právě mi došla trpělivost.
Co vy?
Ano. Mně taky.
Měli bychom odkrýt ty náhrobní kameny.
Co to máma dělá?
Už jsem ti to říkala. Zešílela.
Lhářko.
- Zbláznila se! - Lhářko, lhářko!
Je noc.
Kam jdeš?
Už mám toho dost.
Jdu do lesa hledat tátu.
Chceš utéct?
Když se zachytím roury, krásně slezu dolů.
Je to jednuduché.
Až to máma zjistí, tak si to odpykáš.
Ano, ano, ano.
Anno, počkej!
Chci jít taky hledat tátu.
Lháři. Jenom tam nechceš zůstat sám.
Strašpytel, strašpytel!
Ztichni!
Anno, myslím, že jsme se ztratili.
Ještě jsme ani nevyšli ze zahrady, hlupáku.
- Bojím se. - Tak jsi se mnou neměl chodit.
- Řekni něco. - Co mám říct?
Nevím. Něco.
Tak jo. Jmenuju se Anna a chodím tu.
Chodím tu a jmenuju se Anna.
Co to tam je?
Myslím, že to jsou hroby.
Nechoď tam!
Proč ne?
Co když vyskočí duchové?
V hrobech nejsou duchové, jenom kostry.
Něco tam je napsáno.
Pojď!
Počkej!
Anno! Co tam je?
Musíte být silné, děti.
Nicholasi, pojď sem!
Paní Millsová, prosím neříkejte mámě, že jsme utekli.
Nemluv s nimi!
Proč?
- Jsou mrtví! - Co?
Jsou to duchové! Pojď za mnou!
Děti!
Nicholasi!
Oni jsou duchové?
A proč nemají prostěradla a řetězy?
Říkala jsi, že...
Na tom teď nezáleží! Běž od nich pryč!
Pořád si ze mě utahuješ a lžeš mi...
...a mě už to nebaví!
Neutahuju si z tebe! To je pravda!
Pojď sem!
Rychle!
Á! Mami! Mami!
Děti!
Utíkejte!
Rychle, do domu!
Nepřibližujte se!
Nehýbejte se!
Nepřidělávejte si problémy, madam.
Zemřeli jsme na tuberkulózu...
...před více než padesáti lety.
Běžte pryč!
Otevřete dveře, madam. Prosím.
Co chcete?
Mami, neotvírej. Ne.
Viděli jsme jejich hroby.
Běžte nahoru a schovejte se.
- Běžte. - Bojím se.
Nerozdělujte se!
Za žádnou cenu se nerozdělujte.
Běžte se schovat.
Chtěli jsme, abyste pochopila.
Pochopila co?
Pravdu o domě.
A o nové situaci.
O jaké situaci?
Musíme se všichni naučit žít společně...
...živí i mrtví.
Jestli jste mrtví, tak nás nechte být!
Nechte nás na pokoji!
Tady. Běž dovnitř.
A když vás necháme...
...nechají vás i oni?
Kdo?
Vetřelci.
Nejsou tu žádní vetřelci.
Sebrali všechny závěsy.
Tady nejsou žádní vetřelci.
Ano, ujišťuju vás, že to byli oni.
A teď jsou uvnitř s vámi a s vašimi dětmi.
- Čekají na vás. - Ne!
Ano. A věřte mi, dříve nebo později...
...vás najdou.
Hele, počkej tady, za chvilku se vrátím.
Ne, ne, ne. Máma říkala, že máme být spolu.
Nemůžeme ji nechat samotnou.
Přestaň tak oddychovat.
Nicholasi, přestaň oddychovat.
Přestaň oddychovat!
Slyšíš to? Tam někdo je.
Pojďte za námi, děti.
Pojďte za námi.
Nicholasi?
Anno?
Kde jste?
Odpovězte!
Vetřelci je našli.
Teď už nemůžeme nic dělat.
Musíte jít nahoru a mluvit s nimi.
Otče náš, jenž jsi na nebesích...
...posvěť se jméno Tvé...
...přijď království Tvé...
...buď vůle Tvá jako v nebi...
...tak i na zemi.
Chléb náš vezdejší dej nám dnes...
...a odpusť nám naše viny...
Nebojte se, děti.
Chceme být vaši přátelé.
Pojďte. Mluvte s námi.
Mluvte s námi.
Řekněte, co se stalo.
Neříkej jí to! Neříkej jí to!
Neříkej jí to.
Když jí to řeknu, nechají nás na pokoji.
Mami.
Proč křičíte, děti?
Co se v této místnosti stalo?
Co vám vaše matka udělala?
Něco s polštářem.
Takto vás zabila?
Polštářem?
Nezabila nás!
Děti, když už jste mrtvé...
...proč zůstáváte v tomto domě?
Nejsme mrtví!
Proč zůstáváte v tomto domě?
Nejsme mrtví!
Proč zůstáváte v tomto domě?
Nejsme mrtví. Nejsme mrtví.
- Nejsme mrtví! - Nejsme mrtví!
Nejsme mrtví!
Jste v pořádku?
Ano. Jenom se mi trochu točí hlava.
Co se stalo?
Navázali kontakt.
Všichni tři?
Zřejmě ano.
Matka a dvě děti.
Zajímavé, nemyslíte?
Zajímavé?
Jsem k smrti vyděšena!
Zlato, uklidni se.
Ne. Až doteď bylo po tvém...
...ale teď mě poslouchej.
Nezůstanu v tomto domě už ani minutu.
Je to víc než jasné, že tyhle bytosti nás tu nechtějí.
Ještě o nich nic nevíme.
Ano, víme!
Víme, že ta žena zešílela...
...udusila své dvě děti a pak se zastřelila.
To je víc než dost. Mysli na svého syna.
Viktorovi se přece nic neděje.
Ano děje! Má noční můry.
Říkal, že viděl tu dívku...
...a dokonce tu ženu, která jí byla posedlá.
Půjdeme zkrátka pryč.
Dobrá.
Odjedeme zítra ráno.
Díky Bohu za to.
Půjdu se podívat na Viktora.
Ještě jednou vám děkuju, že jste přišli.
Bylo mi potěšením.
Doufám, že jsme vám pomohli.
Ano, jistě. Ačkoliv musím uznat...
Prvně jsem nemohla pochopit...
...co ten polštář dělá v mých rukách...
...a proč se nehýbete.
Ale pak jsem to zjistila.
Stalo se to.
Zabila jsem svoje děti.
Vzala jsem pušku...
...namířila si ji proti čelu...
...a stiskla spoušť.
Nic.
Pak jsem slyšela váš smích z ložnice.
Hráli jste si s polštáři...
...jako by se nic nestalo.
A já si myslela, že Pán mi ve svém velkém milosrdenství...
...dává další šanci.
Říká mi: "Nevzdávej to.
Buď silná.
Buď jim dobrou matkou."
Ale teď...
...teď...
...co to všechno znamená?
Kde to jsme?
Mladá Lýdie říkala to stejné...
...když zjistila, že jsme všichni tři zemřeli.
A to bylo naposled, kdy promluvila.
Ale nemohla jsem vám to říct dříve.
Mám udělat čaj, madam?
Vetřelci odjíždějí...
...ale další přijdou.
Někdy o nich budeme vědět...
...a někdy ne.
Ale tak to je vždycky.
Madam.
Mami...
Táta ve válce padl, že ano?
Ano.
Uvidíme ho ještě někdy?
To nevím.
Když jsme teď mrtví, kde je Limbus?
Já ani nevím, jestli nějaký Limbus existuje.
Nejsem o nic chytřejší než vy.
Ale vím, že vás miluju.
Vždycky jsem vás milovala.
A tento dům je náš.
Říkejte to se mnou.
Tento dům je náš.
Mami, podívej. Už to vůbec nebolí.
Nikdo nás nemůže z tohoto domu vyhnat.
Pojď, Viktore.
NA PRODEJ
Z anglického originálu přeložil Tomáš Pavelek
http://recenzefilmu.wz.cz